Данни от преброяването на населението у нас, проведено през 2021 година, сочат, че в страната живеят 654 547 лица, които имат призната трайно намалена работоспособност или степен на увреждане. От тях 22 248 са деца, а 632 299 са лицата на възраст 16 и повече навършени години. Със степен на увреждане над 50% са 578 517 лица, от които 19 907 са под 16 годишна възраст. Няма точна статистика за децата у нас, които са със специални образователни потребности.
Филмът "Земята на розите" на режисьора Любомир Миланов има за цел да насочи вниманието на зрителите към проблемите на децата с увреждания, изоставените от родителите си или живеещи в центрове от семеен тип из страната. Макар темата за тях да е винаги актуална, в много семейства, част от които и засегнати страни, тя дълго време е табу, а за нея знаят тесен кръг доверени хора. За съжаление, по това тя си прилича много с домашното насилие, чийто жертви у нас постоянно нарастват.
Повечето хора не искат да общуват с тези деца и ги отбягват. В един час се опитахме да вкараме колкото се може повече истории, които лично преживяваме и беше много трудно в един едночасов филм да се вкара всичко. За съжаление нямахме нужните средства, за да го направим малко по-дълъг, но мисля, че в рамките на един час хората ще бъдат заинтригувани и няма да загубят интерес до самия край."
Средствата за лентата Любомир събира с кредит и подкрепа от 10 000 лева, която получава от Община Елин Пелин.
Миланов добре познава трудностите и потребностите на децата, чиито истории разказва, тъй като освен като сценарист и режисьор, той работи и в Център за младежи с увреждания в общината.
Повечето от актьорите, снимани във филма, участват безвъзмездно, а Любомир е изключително благодарен за подкрепата, която получава от популярните изпълнители Орлин Павлов, Любо Киров и Владимир Ампов - Графа, които даряват своята песен "Заедно" като музика към филма:
"Аз лично се познавам покрай работата с община Елин Пелин с Орлин Павлов. Нашият сценограф Антоанета Костова се познава с Любо Киров. Писахме им, говориха с Графа и ни преотстъпиха тази невероятна песен, която е много подходяща за този филм."
Много училища из страната вече са проявили интерес "Земята на розите" да бъде излъчван за учениците им. Затова Любомир се надява, че от есента идеята ще се осъществи, за да могат да го видят повече хора, тъй като мнозина наистина не осъзнават какво означава да отглеждаш такова дете, отхвърлено от останалите.
В Елин Пелин събеседникът ни е създател на школа "Българи", в която обучава деца, юноши и възрастни:
"Създадохме я преди 2 години и тя лека-полека се разрасна. Сега в нея идват безвъзмездно деца от ЦНСТ (Център за настаняване от семеен тип), дневния център за деца с увреждания, но и отделно деца, които имат желание от цялата община. Не знам дали ще станат актьори или не, но идеята на тази школа е да станат добри хора. Актьорската професия е трудна, но надявам се да можем да им помогнем и по друг начин. В днешно време да си просто актьор е доста рисковано и трудно, така че им показваме целия процес – как се пише сценарий, какво прави продуцентът, режисьорът, как се работи с осветлението, звука и т.н."
Любомир Миланов има опит като режисьор и в чужбина. В Испания, където живее 18 години, заснема филм, в който участват испански актьори и български емигранти. Седем години преподава и в българското неделно училище "Свети Иван Рилски" в Мадрид. Именно общуването с учениците и осъзнаването, че България започва да му липсва, го кара да се завърне у нас.
Снимки: Facebook/ Lubo Milanov
Броени години преди да усетим полъха на свободата, достигнал и до нас с рухването на Берлинската стена, музиканти, художници, писатели, театрали се изявяват за първи път на сцените на фестивала "Аполония" в Созопол. Известната по онова време с..
Фестивалът "Тракийски мистерии" за четвърти път ни връща хилядолетия назад по нашите земи с възстановки, в които зрителите не просто се докосват до ритуалите, бита и вярванията на древни племена, но с помощта на художествени похвати стават..
Още от 2019 г. във Варна функционира училище, чиято цел е да пребори стереотипите и представата за графитите като за нещо грозно, мръсно и неразбираемо. Подобно, разбира се, е и отношението към графити-артистите, които, в най-добрия случай, са смятани,..
Броени години преди да усетим полъха на свободата, достигнал и до нас с рухването на Берлинската стена, музиканти, художници, писатели, театрали се..