Йордан Данев е от музикантите, които работят тихо, без излишен шум около себе си, но системно и целенасочено, и с интересни идеи. Не е фен на станалото задължително, като че ли, "фейсбук говорене" и това донякъде го "скрива" сред изобилието от музикална продукция. И въпреки че е акордеонист с дългогодишен корепетиторски стаж, в последните години все по-често се радваме на творчеството му като аранжьор и автор на музика. И в двете има немалък опит вече - писал е за много танцови постановки, негови композиции се свирят от различни ансамбли в страната, някои слушатели може би ще си спомнят участието му в някога съществуващото трио "Нестинари" (Николай Йорданов - пиано, Йордан Данев - акордеон, Петър Станков гайда), преди година участва в проекта "Музика в портрети" на Оркестъра за народна музика на БНР, има един записан албум с група "Лот Лориен" и десетки аранжименти за певци и инструменталисти в областта на българския фолклор.
В предаването "Срещи в 7/8" направихме премиера на неговата композиция "Мечтание", което бе повод и да разкажем за една малка част от музикалния му път до този момент.
Цялото интервю и музиката чуйте в звуковия файл.
(...)
Кое е твоето истинско "Аз" - акордеонът или композирането?
По-скоро творческата работа. Тя ме държи по-буден, в търсене, докато акордеонът си остана по-периферно занимание, но... все пак си ми е инструментът. Творческата работа е много интересен процес, постоянно ограмотяване в нови неща...
Тази несигурност, която я има във всеки автор, поне така си мисля, как се преодолява? "Това ли е точно, което искам?", "Абе, хубаво звучи, ама ми се иска някой друг да го чуе..." Има го този момент, нали?
Да, определено. Не толкова като композиция, колкото като реализация на композицията - като звук, като баланс, като мащабност, дали е постигнато това, което е търсено. Няма край тази игра, няма край... Който се вълнува от тези неща, докато диша ще го прави, и винаги ще е в търсене, и в съмнение, важното е човек да трупа опит. Да надгражда и нещата да се получават все по-добре. И да има възможност първо да ги реализира, и да ги представя. Реализацията не е малък проблем.
Ти казваш "игра" на композирането ли?
Да.
Когато композираш обаче, ти знаеш, че това са "верните ноти".
О, да, определено. Не е сериозно, ако не си сигурен в това, което пишеш. Човек трябва да знае какво прави. Естествено понякога му се получава по-добре, понякога не чак толкова добре. Винаги има поне още едно решение, което е по-добро.
А когато е минало време?
Тогава малко моментът е сложен с възприятията. Обикновено при мен нещата, които съм правил в предишни моменти, минат ли 2-3 години, изглеждат ми малко лековати. Но мисля, че е нормален процесът. Това е добре, че ми изглеждат по този начин, защото иначе си спрял.
"Мечтание" - ние загатнахме в началото на разговора за тази пиеса, която ти представи с Оркестъра за народна музика на БНР миналата година. Но сега я реализира като самостоятелен проект.
Тази пиеса се появи на бял свят вследствие на поканата от страна на БНР да участвам в проекта "Музика в портрети". И това което бях направил за оркестъра, го реализирах студийно. Мога да спомена хората, които записваха - Николай Докторов (кавал), Алексей Енчев (гайда), Симеон Симеонов (гъдулка), Калин Момчилов (акустична китара), Божидар Бенев (цигулка), Даниела Казакова (виола) и Борис Казаков (бас).
Какво промени от партитурата, която написа за ОНМ на БНР и тази, която сега ще чуем?
Чисто технически няма никакви промени, нотите са същите. Просто партиите на гъдулките бяха изсвирени и от цигулка. Това е разликата.
А онова "мечтание" преди година и това "мечтание" сега, едно и също ли са?
(смее се) Мисля, че да. За една година не се е променило много в главата ми. Но аз така или иначе като съм поставял това заглавие, не съм имал нищо конкретно. Просто мечтанието като...
Композиция...?!
Ами, да. То е много индивидуално, всеки човек си има мечти - някои са по-реални, други са нереални.
Само за реалните ли пишеш музика?
Не, хубаво е човек да излиза малко от реалността. Мисля, че няма нищо лошо от време на време да си помечтае. А няма и нищо лошо някои от мечтите да се сбъдват. Това ни води напред. Идеята е музиката да ни изкарва извън реалността. Да ни вкарва в някакъв друг свят.
С „Празничен разказ“ Регионална библиотека „Пенчо Славейков“ - Варна, отбелязва две знаменателни дати в историята ни – Съединението на Източна Румелия с Княжество България (6 септември) и Независимостта на България (22 септември). Изложбата се откри на 4 септември 2024 г. Тя проследява знакови събития от изграждането на българската държавност...
Последният си филм "Празник на огъня" представи полската режисьорка Кинга Дембска по време на фестивала "Любовта е лудост". Лентата е екранизация по едноименния роман на Якуб Малецки, в който се проследява живота на двете сестри Настка, която страда от церебрална парализа, и Луция, която е балерина. Дембска споделя, че в книгата са представени трите..
Интервю с Chris Casket (STRIGOI, екс-EXTREME NOISE TERROR) STRIGOI са британска банда, създадена от китариста на PARADISE LOSTGreg Mackintosh и Chris Casket от DEVILMENT и за кратко част от EXTREME NOISE TERROR. В края няа миналата година STRIGOI издадоха миниалбума „Bathed in a Black Sun“ - добър повод отново да посетим страната на..
Интервю с Martin Engler (MONO INC.) За първи път немската готик рок/индъстриъл формция MONO INC. ще има концерт в България. Той ще бъде на 20 септември в Пловдив в Античния театър като част от поредицата „Music Of The Ages 2024“ заедно с PAIN OF SALVATION(21 септември) и IHSAHN (22 септември). Със съдействието на организаторите от „Blue Hills..
Интервю с Ronnie Romero (LORDS OF BLACK, THE FERRYMEN, екс-RAINBOW) Ronnie Romero е работил и работи с едни от най-големите китаристи на нашето време като Ritchie Blackmore, Michael Schenker, Adrian Vandenberg. В същото време участва в групи като LORDS OF BLACK, SUNSTORM, ELEGANT WEAPONS, където е с Richie Faulkner от JUDAS PRIEST, THE..
Поетесата Весела Димова представи във Варна своята книга-албум "Кеят на чайките", вдъхновена от картини на варненската художничка Светла Косева . Родена на 7 юни 1965 г. в гр. Плевен, Ве села Димова пише от дете, това е моминското й име – използва го като литературен псевдоним. По професия е лекар-кардиолог (д-р В. Томова, д.м.). Поезията е..
Още един млад талантлив творец прекрачи прага на Галерия A&G Art Meeting тази година. Скулпторката Елена Аначкова откри самостоятелна изложба на 28 август под м отото "Пейзажи на ума". Авторката представя серия от релефни пейзажи и обекти, моделирани в процес от стъпки, в които всяка следваща е непосредствено определена от предходните, запазвайки..